Om bara tiden kunde skruvas tillbaka-
-om jag kunde göra allt ogjort.
Börja med lånet av kavajen.
Utmärkt. Mycket förtjusande.
-Herbert Greenleaf. Min fru Emily. -Tom Ripley.
Ni har gått på Princeton. Ni känner nog vår son, Dickie Greenleaf.
Vi såg er kavaj.
Från årgång 56.
Hur har Dickie det?
Det var trevligt att träffa er. Vi hoppas ni kommer och besöker oss.
-Tack, det var mycket vänligt av er. -Båda två. Herbert?
Ja, jag ser fram emot ert besök. Dickie tycker ju mer om jazz.
-Kära nån. -Han har en saxofon.
l mina öron är jazz bara oväsen. Otrevligt oväsen.
-Det var trevligt att råkas. -Tack detsamma.
-Vi ses på varvet. -Ja, det hoppas jag.
Jag måste ge mig iväg. Jag är mycket försenad.
-Du var alla tiders. -Du också.
-Vilket förtjusande par. -Ja. Han är en ovanlig ung man.
Tack för lånet av kavajen.
-Tack, för att du avlöste mig. -Akta handleden. Hej, Fran!
Köp lBM nu innan aktierna splittas.
-Är ni säker? -Ja, det borde ni göra.
Förlåt.
Du har säkert hört att Dickie bor i Italien.
Mongibello. Söder om Neapel. En riktig håla.
Marge, hans flickvän...
...lär skriva en bok. Gud vet vad han gör.
Det verkar som om de är på stranden eller seglar dagen lång.
Det är min sons största talang: att sätta sprätt på mina pengar.
Kunde du tänka dig att åka till Italien, Tom?
Övertala min son att komma hem?
Jag betalar dig.
Tusen dollar.
Jag har alltid velat åka till Europa.
Bra. Nu har du en anledning att resa.
Count Basie.
Duke Ellington? Jag har ingen aning.
Dizzy Gillespie.
"My Funny Valentine".
Jag vet inte ens om det är en man eller en kvinna.
Charlie Parker?
Charlie Parker. Det här är bekant! Det är Bird.
Ja!
Låt mig ta den. Pengarna kan komma väl till pass.
-Ja, sir. -Låt mig.
Ni får nog en trevlig resa.
Mr Greenleaf är god vän med Cunards.
Namnet Greenleaf öppnar många dörrar.
Talar ni engelsk?
-Hur var namnet? -Ripley.
Den här vägen, signor Ripley.
-Den? -Där borta. Den där.
Bara en koffert, signor Ripley?
-Vad har du för hemlighet? -Förlåt?
Det var bara för... Du är väl amerikan, eller hur?
Jag har så mycket bagage. Och du är så...
...strömlinjeformad. Det är nästan pinsamt.
-Jag heter Meredith, förresten. -Hej. Dickie.
-Meredith Randall. -Dickie Greenleaf.
-Inte en av skeppsvarvsfamiljen väl? -Jag försöker att inte vara det.
Försöker mönstra av.
Hade de ställt dina koffertar fel?
Du stod ju under "R". Jag tyckte jag såg dig där.
Pappa vill ha kvar mig i New York.
Han bygger båtar, jag föredrar att segla dem.
Så jag reser under min mors namn.
-Som är? -Emily.
Nej, det var bara på skoj.
Det lustiga är...
...att jag inte heller heter Randall.
Jag heter faktiskt Logue.
-Som i? -Som i textilfamiljen Logue.
Jag försöker byta skepnad.
Jag reser också under min mors flicknamn. Randall.
Rom.
Vi spelar samma maskspel.
Mongibello!
"Min fästmö har ett ansikte."
Bird.
"Detta är mitt ansikte."
Jag är förkrossad.
Då har du inte läst mitt senaste kapitel?
Det är klart att jag ska läsa det. Det har bara varit för varmt.
Om jag lagar middag till dig, kunde du läsa det i kväll.
Dickie Greenleaf?
-Vem frågar? -Det är Tom. Tom Ripley.
-Tom Ripley? -Vi gick på Princeton samtidigt.
Kände vi varann?
Jag kände dig, så du har väl också känt mig.
Princeton är en enda dimma för mig. Amerika är en enda dimma.
Det här är Marge Sherwood. Tom...vad var det nu?
-Ripley. -Hej.
-Vad gör du i Mongi? -Inget särskilt.
-Jag är bara på genomresa. -På genomresa?
Så vit du är!
Har du nånsin sett en sån vit kille? Eller grå, närmare bestämt.
Det är bara grunden.
-Vad sa du? -Ja, du vet, grundfärgen.
Den var bra. Det gillar Margie, hon är också vit.
Ja, och du är inte rolig.
Kom och ät lunch med oss innan du reser vidare.
Vilket sammanträffande.
Jag kommer inte ihåg honom. Det är lustigt.
Silvana!
Var har du gömt dig?
Var har du själv varit hela veckan?
Jag har arbetat.
-Hoppa upp nu. -Tillsammans med den amerikanska flickan?
-Håll fast i mig. -Jag hatar dig.
Jag hatar dig.
-Har du plötsligt glömt var jag bor? -Förlåt, jag är ett svin.
-Klockan är fyra. -Jag har precis vaknat. Förlåt.
Fausto och jag var ute med båten. Vi fiskade-
-och plötsligt var det gryning. Vi fångade inget.
-Vi har ätit allt. -Vi?
-Tom Ripley är här. -Vem?
Vi trodde du hade försvunnit. Vi tänkte eftersöka dig.
-Jag är här fortfarande. -Tom berättade för mig om resan hit.
Jag skrattade så mycket att jag nästan fick näsblod.
-Är det bra? -Håll nu klaffen.
Förlåt. Förlåt. Jag är avskyvärd.
Men jag älskar dig. Älskar du också mig?
-Jag stör visst... -Kan du blanda en martini?
Javisst.
Låt mig...
Jag är bra på att blanda martini.
Alla bör ha minst en talang. Vilken är din?
Förfalska namnteckningar och ljuga. lmitera nästan vem som helst.
Det var tre saker. Ingen bör ha mer än en talang.
-Imitera nån. -Nu?
Den enda talangen min son har är att sätta sprätt på mina pengar.
Tro mig, jag älskar att segla. Men istället bygger jag båtar...
-Sluta! -...och låter andra segla dem.
Jag får gåshud!
Jazz. Når allt kommer omkring är det ju bara...otrevligt oväsen.
Det är ju precis som han var här! Förfärligt! Som om den jäkeln var här.
Det var fantastiskt!
-Hur känner du honom? -Jag träffade honom i New York.
Det här är kusligt! Hör här!
Får jag presentera min far: Herbert Richard Greenleaf I.
Trevligt att råkas. Dickie har gjort ett bra parti.
Otroligt!
Jag är inte med.
Kunde du tänka dig att resa till Italien, Tom?
-Ta med honom hem? -Vad?
Om du reser till Italien och övertalar honom att åka hem-
-betalar jag tusen dollar.
Jag åker aldrig hem igen.
Tänk att betala nån för att resa hit och släpa hem mig.
Då måste man väl vara lite knäpp?
Det är Tom.
Jag reser aldrig tillbaka.
Nej, jag tror bara... din mors sjukdom...
Det har inget med henne att göra!
Hon har haft leuke... Det är det jag avskyr hos honom!
Han vill att jag kommer hem igen. Det har inget med min mor att göra.
Åk tillbaka till New York. Eller ring, om du hittar en telefon som fungerar.
Säg att vilda hästar inte kunde få mig att återvända!
Marge, Tom är på avskedsvisit.
Jag kommer ned nu.
Har du pratat med min far?
Du hade rätt i det med telefonerna. Det fanns ingen som fungerade.
-Nåt problem. -Italien i ett nötskal.
Tom, ska du verkligen ge dig av? Vad har du för planer?
Jag reser väl tillbaka. Så långsamt jag kan.
Väskan, nu igen...
-Du gillar jazz! -Jag älskar jazz.
Det här är de bästa.
Baker. Rollins. Marge gillar jazz. Men hon tror, Glenn Miller är jazz.
-Det har jag aldrig sagt. -Perry Como då.
-Bird, det är riktig jazz. -Fråga mig vad min båt heter.
Vad heter din båt?
Titta där! Bird!
Det är knasigt. Alla vet att båtar inte kan uppkallas efter en man.
Han är ingen man, han är en gud.
Vi ska till Neapel! Det finns en klubb...en källare.
-Den är förfärlig. -Ja, men du behöver inte följa med.
Det är fantastiskt där! Du kommer att älska det.
Hur är det?
Få upp honom hit.
Tom Ripley från Amerika!
Kom igen! Kom upp hit!
Så tar vi den tillsammans!
Jag stöter på en vän från Princeton. En kille som heter Tom Ripley.
Han säger att han förföljer mig, ända till jag åker tillbaka till...
...New York tillsammans med honom.
God eftermiddag.
Vad är klockan?
-Till New York tillsammans med honom. -Åh Gud.
Skriver du alltid brev på maskin?
-Det ska vara två t-n. -Jag kan varken skriva eller stava.
Det är ett privilegium när man har förstklassig utbildning.
Ditt rum är längst bak däruppe. Ermelinda har visst bäddat till dig.
-Det är verkligen hyggligt av dig. -Säg det inte en gång till.
Nu när du är dubbelagent och vi lurar min far-
-ska vi då inte köpa en bil för pengarna han ger dig?
God idé.
Marge, vad säger du till det? En Cinquecento för pappas pengar.
-Du kan ju inte ens köra bil! -Kan du inte ens köra bil?
Vi behöver ett kylskåp mycket mer. Stöd mig och du har en vän för livet.
Jag håller helt och hållet med Marge.
Ett kylskåp...
Ska han nu flytta in hos dig?
Bara för ett kort tag. Han är kul.
-Det går bra, älskling. -Annars säger du till, eller hur?
-Jag tycker bra om honom. -Marge, du tycker om alla.
Jag tycker inte om dig.
Då flyttar jag in hos dig, så kan du och Tom flytta ihop.
Jag tycker bra om honom. Marge, du tycker om alla.
Jag tycker bra om honom.
Marge, du tycker om alla.
Nu vet du varför hon alltid kommer till frukost.
Det är kaffemaskinen som drar.
Sedan han har lärt sig göra espresso, har han känt sig riktigt vuxen.
Jag köpte kaffemaskinen.
-Är den till mig, älskling? -Till Tom. Han klagar inte.
-Den där ringen är fantastisk. -Tom, jag älskar dig.
Där ser du själv.
Jag har lovat att aldrig ta av den. Annars skulle du få den.
Är den inte fin? Den är från Neapel. Jag prutade i två veckor!
-Den var väl inte billig? -Jo, det var den.
Jag ska hitta en present till Frances. Du kan kanske hjälpa mig.
-Vem är Frances? -Vi är förlovade.
Är du förlovad? Du är som en stängd bok.
-Vem är hon? -Dina föräldrar har träffat henne.
Jag kan se det framför mig:
"Om bara Dickie kunde lugna ner sig. Förtjänar vi inte ett barnbarn?"
Aldrig i livet. Jag svär vid din ring, Marge.
Jag reser aldrig tillbaka.
-Säg till när jag ska dra. -Dra.
Jag gör fel.
Det är bättre nu, eller hur?
Det ska nog bli en sjöman av dig. Det går riktigt bra.
-Då är baren öppen. -Ja tack.
-Kan vi segla till Venedig? -Ja, det är klart. Jag älskar Venedig.
"Se Venedig och dö". Eller är det Rom?
-Är det Rom? -Jag måste bara se Venedig.
Man gör nåt och dör sen. Venedig är med på listan.
-Och Rom. -Åker du skidor?
Nej, säg det inte. Du är ju helt hopplös.
Det är nästa grej vi gör. Vi åker till Cortina till jul.
Fantastiskt område.
Tom kan inte heller åka skidor. Det måste vi också lära honom.
Han har ingen stil. Har grabben inte lärt nåt?
Tur att vi inte ska gifta oss nu. Tom skulle väl med på bröllopsresan.
Jag hatade New York. Jag flydde till Paris för att skriva.
Jag gick alltid till ett bestämt café i Montmartre med Jean-Jacques...
...och Dickie spelade "My Funny Valentine".
Det var först senare jag förstod att han bara kan sex nummer.
Men jag tyckte om att se honom.
Är du inte hos mig klockan 7, sticker Tom och jag iväg.
Okej. Inte mig emot.
-Jag måste prata med dig. -Ge mig ett leende.
-Du knäcker mina revben! -Va?
Du knäcker mina revben!
Jag kunde knulla det här kylskåpet, så mycket älskar jag det.
-Vad gjorde du egentligen i New York? -Spelade piano på ett par ställen.
Det är bara ett jobb. Du sa du hade flera.
-Några ställen. Det blir flera jobb. -Mystiske mr Ripley.
Marge och jag har funderat över dig i timmar.
Jag vill inte tänka på New York.
-Är du klar? -Kall öl. Tack, pappa.
Skriv av därifrån.
Tog du den med till Europa?
Härligt. Du tog Shakespeare med, men inga kläder.
Ermelinda säger att du tvättar din skjorta varje kväll.
-Jag har mer än en skjorta! -Hon kan göra det för dig.
Låna kläder av mig. Ta vad du vill.
Det mesta är urgammalt.
Och så din namnteckning.
Inte "Dickie"! Din namnteckning.
Utan glasögonen är du inte ens ful.
Jag behöver dem inte. Jag läser aldrig.
-Hur ser jag ut? -Som Clark Kent.
Och nu som Stålmannen.
Jag vet. Min handstil liknar ett barns.
Titta på s-et och t-et. Det visar att du är bildad och sårbar.
Det där är en hemlig smärta.
Den måste vara ytterst hemlig för den är okänd för mig.
Inget är så avslöjande som handstilen. Titta, du rör aldrig linjen.
-Det betyder att du är fåfäng. -Det är ju ingen hemlighet.
-Har du nån bror? -Nej.
Inga syskon.
Det har inte jag heller.
Det har inte Marge heller. Vi är allihop enda barnet.
Vad betyder det?
Det betyder att vi aldrig har delat ett bad.
Jag fryser. Får jag hoppa i?
Nej.
Jag menade inte när du var i.
Okej, hoppa i med dig. Jag är ändå rynkig som ett russin.
Det är jag. Fotot är bara gammalt.
Var enda evig gång! "Är det ni? Det liknar er inte..."
-Post till Greenleaf och Ripley. -Från Fran.
"Jag saknar dig, kom snart hem. Berätta inte hur skönt du har det.
Hur mycket du älskar Dickie... och Marge och Mongibello."
Det här är visst från din far.
Käre Tom, jag blev glatt överraskad av ditt brev från den 7 oktober.
-Låt mig se. Vad skriver han? -Han håller på att tappa tålamodet.
Han vill att jag lovar honom att du är hemma till Thanksgiving.
Du måste skaffa dig en ny kavaj. Du måste vara dötrött på den.
Jag kan inte använda fler av din fars pengar.
Jag älskar din ansvarskänsla.
Pappa borde göra dig till chefsbokhållare.
När övertar, det vill säga aldrig, så gör jag det.
När du övertar, det vill säga aldrig, säger jag ja tack.
Jag köper en kavaj till dig. Det finns ett bra ställe i Rom. Battistoni.
Roma, vi tar med Tom till Roma.
Vi åker till Roma.
Snygg tröja.
-Var får vi en carozza till Forum? -Ta det nu lugnt. Ta det lugnt!
-Vi ska göra så mycket på en dag. -Det viktigaste är: Var ska vi äta?
-Bara Freddie nu har beställt bord. -Freddie?
Freddie Miles. Han organiserar skidresan till Cortina.
Där är han ju.
Frederico!
Har du inte lust att knulla varje kvinna du ser minst en gång?
-Bara en gång? -Ja, absolut.
Tom Ripley. Freddie Miles.
Om jag är försenad... tänk då vad hennes man tycker.
-Du ser fantastisk ut. -Som alltid.
-Nå. Mangiare. -Jag har beställt bord hos Fabrizio's.
Utmärkt. Jag har fått Mongi-noja.
Jag vet. Jag har varit där.
Vi ska på en klubb med några av Freddies vänner.
Om du vill leka turist, så stoppa en bil-
-och så ses vi vid stationen.
Vilken klubb?
Freddie har bestämt med några andra från skidresan.
Du kan följa med, men jag trodde du ville göra lite sightseeing.
Det ville jag också och kanske köpa den där kavajen.
Hör här!
Du kan få en av mina när vi kommer hem.
Kom nu.
Ciao. Ha det nu så skoj?
Jag skulle se till att du når tåget. Det går klockan åtta.
-Ha det så bra. -Vi ses, Tom.
Vad gör du?
Det var bara på skoj. Förlåt.
Ta av dig mina kläder med detsamma. Har du på dig mina skor också?
Du sa att jag fick välja en kavaj...
Kan du klä av dig på ditt eget rum?
-Jag trodde inte du hann tåget. -Freddie körde mig hem i sin bil.
-Är Freddie här? -Han är därnere.
Det var bara på skoj. Säg inget till honom.
Det var bara på skoj. Förlåt.
Åh Gud, manchesterkavaj i Italien...
-God morgon, Tom. -God morgon.
Kom och sätt dig.
Jag vill ha ditt jobb, Tommy. Som jag sa precis:
Du bor i Italien i Dickies hus.
Du äter Dickies mat, går i hans kläder...
...och hans far betalar räkningen.
Om du börjar ha tråkigt, övertar jag gärna din plats.
Det gör jag gärna.
Du skulle hoppa i. Det är så härligt.
Jag har det bra här, tack.
Har du det bra?
Javisst.
Det är så här med Dickie...
...att det känns som om solen skiner på en. Allt är fantastiskt.
Så glömmer han en, och det blir mycket kallt.
Det har jag märkt.
När man har hans uppmärksamhet, känner man sig utvald.
Det är därför alla älskar honom.
Så är det varje gång han träffar en ny person...
...Freddie, Fausto, Peter Smith-Kingsley.
Han är underbar. Har du träffat honom?
Speciellt med dig.
Och det är bara grabbarna.
Kom och rädda honom!
Varför ska män alltid leka att de dödar varann?
Han dränker mig! Han dränker mig!
-Jag är ledsen för det med Cortina. -Vad då med Cortina?
Har Dick inte berättat det?
Han pratade med Freddie. Det går tyvärr inte.
Alla de andra kan åka skidor. Det är nåt med var man bor.
Kom nu, Freddie.
Stanna åtminstone till Madonnafestivalen.
Nej tack. Jag har min egen Madonna hemma i Rom.
Varför följer du inte med? Det finns massor med brudar.
-Åh Gud. -Övertar du?
Styr mot Capri. Se upp med skären.
-Vad ska du? -Marge-behandling.
Tommy. Hur går det med spioneriet?
Hur går det med spioneriet?
Silvana!
Har nån tillkallat ambulans?
Varför slåss de? Är det inte hennes fästman?
-Varför frågar du? -Ger de honom skulden?
Hur kan det ta en timme för ambulansen att komma fram?
Hon är redan död, min vän. Så kanske...
Hur kan nån påstå att det här landet är civiliserat?
Det är det inte. Det är jävligt primitivt.
-Jag ska ta reda på vad det är. -Nej, jag gör det.
Jag vet varför du är ledsen.
Jag vet det där med Silvana, Dickie.
-Jag vet det där med dig och Silvana. -Vad vet du om oss?
Du behöver inte städa!! Jag menar det!!
-Vad då? -Glöm det.
Hon var gravid. Visste du det?
Silvana var gravid.
-Vet du vad det innebär här? -Jag tar gärna skulden på mig.
-Vad snackar du om? -Du har varit som en bror för mig.
Jag har varit som en bror för dig.
Jag vill göra allt för dig, Dickie.
Hon bad om hjälp. Hon behövde pengar.
Jag hjälpte henne inte.
Nu har hon dränkt sig och det är min skuld.
Jag säger det inte till nån. Varken till Marge eller polisen.
Det är en hemlighet oss emellan. Jag kan bevara den.
"Käre Tom, då Dickie fortfarande inte ser ut till att vända hem...
Jag hoppas resan varit angenäm, även om ditt uppdrag misslyckades.
Du kan känna dig fri."
Det kan man inte förebrå honom. Det kunde ju inte vara i all evighet.
Du kan ju bara skriva igen.
-Speciellt nu när vi är bröder. -Det skulle jag aldrig kunna.
Som du själv sa, är det min fars pengar du använder.
Men vi sög på karamellen ett bra tag?
Vi reser till Venedig ändå. Det är det väl inget som hindrar?
Det tycker jag inte. Du kan väl inte betala för dig själv?
Det är på tiden att vi allihop går vidare. Jag är dötrött på Mongi.
Speciellt efter det här... Jag vill hemskt gärna norrut.
Jag ska ta mig en titt på San Remo nästa vecka. Hitta en plats till båten.
Det skulle vara kul om du följde med.
De har en häftig jazzfestival. Det vore en värdig avskedstripp.
Vad säger du om det? Vår sista tripp!
Visst.
-Varför gör du så där med halsen? -Vad då?
Du gör det alltid i tåg.
Kusligt.
Sa jag inte att San Remo var tokigt?
Så ska det vara! Kom!
Skål för Mongibello och den bästa tiden i mitt liv!
-Du verkligen på gott humör i kväll. -Jag är glad att jag ska tillbaka nu.
Kände vi varann på Princeton? Det gjorde vi inte, va?
-Varför frågar du plötsligt om det? -Ingen speciell orsak.
För att du ska resa, tror jag. Jag tror inte att du gick där.
Varför det?
Det är en komplimang. Du har alldeles för bra smak.
De flesta typerna på Princeton har provat allt, men har ingen smak.
Jag kallade dem Amerikas grädda:
Rika och feta.
-Freddie är det perfekta exemplet. -Då tar jag det som en komplimang.
Jag visste det! Marge och jag slog vad om det.
Gillar du överhuvudtaget jazz? Eller var det bara för min skull?
Jag har börjat tycka om det.
Jag har börjat tycka om allt i ditt liv.
Det är en enda stor kärleksaffär.
Om du anade hur jag levde i New York...
Jag funderar på att droppa saxofonen. Vad tycker du om trummor?
-Vad? -Trummor är coolt.
Jag hyr en båt i morgon och ser mig omkring.
Det var så jag hittade stället i Mongi. Stack ut med en båt...
...åkte runt i bukten. Första stället jag tyckte om...
...köpte jag.
Låt bli, Dickie. Inte så våldsamt.
-Dickie, sänk farten! -Håll i dig.
Det är inte kul! Det är inte kul!
Jag älskar den här platsen!
Här vill jag bo! Vackert!
Jag ska berätta om mina planer.
Berätta.
Jag kommer tillbaks efter nyår, för egen räkning.
-Till Italien? -Ja.
Om jag hittar ett ställe...
...eller vi kunde dela hyran och jag kunde få ett jobb.
Eller jag hade ett ställe i Rom, så kunde vi skifta mellan att bo där-
-och här hos dig.
-Det tycker jag inte. -Speciellt inte med Marge-problemet.
-Du kan bara ge mig skulden. -Marge och jag ska gifta oss.
-Men hur då? -Hur då?
I går tittade du på flickor och i dag ska du gifta dig? Det är ju absurt.
-Jag älskar Marge. -Du älskar mig. Vi skal inte gifta oss.
-Jag älskar inte dig. -Det var inte menat som ett hot.
Jag är glad att du reser.
Vi har setts tillräckligt för ett tag.
Va?
Du kan vara en riktig snyltgäst. Det vet du nog.
Det är tröttsamt.
Du kan vara tröttsam.
Det lustiga är att jag inte förställer mig, som du.
Tröttsam.
Jag har varit helt ärlig om mina känslor för dig.
Men du! För det första... så vet jag att det är nåt.
Den kvällen då vi spelade schack var det tydligt.
-Vilken kväll? -Du vågar bara inte se det i ögonen.
Nej, nej, vi är bara bröder.
Du uppför dig tarvligt på båten och knullar Marge så vi andra hör det.
Det var förfärligt!
Du knullar till höger och vänster och nu ska du gifta dig.
Jag känner mig förvirrad.
Du ljuger för Marge. Du gör Silvana på smällen.
Du förstör för alla andra. Du vill spela sax, sen trummor.
Vad vill du?
Vem är du? En tredjeklassens snyltgäst?
Varför ska jag lyssna på dig?
Jag har inte den minsta lust att sitta här med dig.
Du följer varje steg jag tar.
Det kryper i mig när jag ser dig. Det kryper i mig när jag ser dig!
Det är hela tiden: "Dickie, Dickie!", som en annan flickunge.
Håll käften!
-Åh Gud, Dickie! -För guds skull!
Vi måste...
Jag slår ihjäl dig!
Du är död!
Sluta, Dickie, sluta nu!
Jag slår ihjäl dig.
Sluta! Sluta! Sluta!
-Får jag be om min nyckel, tack? -Naturligtvis.
Ni måste frysa mycket. Signor Greenleaf, eller hur?
Nej, jag...
Du skrämde mig!
-Förlåt. -Ni har kommit tillbaka.
Hur går det med boken?
Bra, tack. Jag är inne i en bra period.
Jag stod och tittade på dig. Du var så tyst.
Var är Dickie?
Jag tror han har tänkt att stanna i Rom några dar.
Sa han varför?
Jag förstår honom inte. Jag vet inte mer än du.
Vad menar du?
Först ska jag med på skidresan. Sen ska jag inte i alla fall...
Först är vi som en stor familj, sen vill han vara ensam.
Sa han det? Vill han vara ensam?
Han tänkte på dig. Han bad mig ge dig den här.
Tack. Han vet att jag älskar den.
Men varför kunde det inte vänta?
Första uppdraget: Lämna parfymen till Marge.
Andra uppdraget:
Packa några kläder och hans kära saxofon.
-Hur länge stannar han där? -Har ingen aning.
Han har väl övergivit oss.
Jäklar!
Mår du bra?
Det låg ett brev från Dickie tillsammans med parfymen.
Det är inte bara för ett par dar.
Han funderar på att flytta till Rom.
Du förstår...
...natten innan han stack pratade vi om att flytta ihop.
Nånstans norrut. Jag har nog...
...pressat honom för hårt med att vi skulle gifta oss.
Jag har kanske skrämt iväg honom.
Han visar en sida av sig själv när våra huvuden ligger på kudden...
...som jag vet att ingen annan ser. Han är så öm.
Jag borde åka med dig till Rom och konfrontera honom med det här.
Han hatar konfrontationer.
Det har du nog rätt i.
Jag ska checka in.
Jag önskar checka in.
-Signor Ripley? -Det är jag.
Signor Greenleaf. Naturligtvis. Välkommen tillbaka.
Jag önskar ringa ett samtal till hotell Goldoni.
Jag vill gärna tala med Thomas Ripley.
Signor Greenleaf, signor Ripley svarar inte.
Jag önskar lämna ett meddelande.
Är han inte där? Får jag lämna ett meddelande?
Jag fick ditt meddelande. Middag i kväll låter bra.
Ripley.
Dickie Greenleaf.
Ja, Greenleaf. På Grand.
Jag önskar få plånboken präglad. Jag kan inte det italienska ordet.
-Präglad? Naturligtvis, mr Greenleaf. -Tack.
-Herregud! -Meredith.
Du ska åka skidor med de där amerikanarna, va?
-Vad då? -Till jul.
-Till Cortina med Freddie Miles. -Hur vet du det?
Alla känner Freddie Miles.
-Är Freddie i Rom? -Nu?
Det tror jag inte.
Jag har förståss träffat honom. Vi har snackat lite.
Jag vet allt om dig och Marge och Mongi.
Du är en opålitlig råtta.
Freddie säger att du är en råtta.
Och då tänkte jag: Det är därför han reser under "R".
Jag har lämnat Marge, Meredith. Och Mongi.
Så råttan är här i Rom.
-Förlåt mig. -Det gör inget.
Jag har aldrig varit lyckligare. Det är som om jag fått ett nytt liv.
Om man har haft pengar i hela sitt liv-
-även om man avskyr det, vilket vi gör, eller hur?
Så trivs man bäst med andra som har pengar och avskyr det.
Jag vet vad du menar.
Det har jag aldrig sagt till nån förr.
Nej, för min vän mr Greenleaf...
...signor Greenleaf och jag är ute och sätter sprätt på pengarna.
-Jag förstår. -Vi uppför oss riktigt dåligt.
Jag älskar italienska pengar. Man känner sig inte så skyldig.
Inte för många stora sedlar. Det finns ingen som vill växla dem.
-Den här är också riktigt snygg. -Då tar jag en i det tyget också.
I morgon.
Jag vet att du älskar jazz, men är det så att du hatar opera?
Jag har försökt avbeställa biljetterna. Det är i morgon.
Men om du kan finna dig i att bli släpad dit.
Du får gärna släpa mig dit.